JANUARI 1998: DENNIS RODMAN FRÅNVARANDE MED TILLSTÅND
FRÅN CHICAGO BULLS I 24 TIMMAR.
FRÅNVARANDE I 88 TIMMAR.
Jag minns när jag var i Vegas med honom.
Det var fullt ös! Partyt började direkt.
Nu kör vi. Fram med slororna!
Det är alltså slampor och horor.
- Smarta horor. - Säg att det spelades in.
En grej med Dennis: Han måste fly.
Han gillade att gå ut på klubbar.
Vi gick till hans favoritrestaurang och en nattklubb,
och nattöppna ställen. Fullt ös.
Det gäller att komma i stämning.
Det var helt klart en yrkesfara att vara Dennis flickvän.
Han var vild.
Det är kamikaze hela dan
Dags att festa som fan
Det är kamikaze hela dan
Botten upp, era jävlar!
Men ärligt talat visste jag inte lagets spelschema.
Jag visste inte att han skolkade.
Kom Dennis tillbaka i tid?
Nej. Vi var tvungna att dra honom ur sängen.
Jag säger inte vem som fanns i sängen eller var han var...
Det knackade på dörren. Det var Michael Jordan,
och... jag gömde mig.
Jag ville inte att han skulle se mig där, så jag...
...gömde mig bakom soffan med täcket över mig.
"Kom igen... Vi måste träna."
Dennis kom tillbaka till laget.
Det var så det var det året.
Jag ville säga...
Har du utsatt kroppen för nåt idag?
Du måste göra det så att musklerna minns.
Hans kropp tog sig hit, Phil. Begär inte för mycket.
Michael och Scottie tog mig som jag var.
De sa: "Han är som han är, men han bryr sig mycket."
Jag festar hårt men jobbar hårt.
Vi kom så bra överens för att vi ville vinna. Vi ville vinna titeln.
Kamikaze.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vilket spel!
Matchen är över.
Chicago Stadium kokar över.
Här försiggår inga fula knep.
Dags att dra vidare.
Det blir Phils sista år som Bulls coach.
Är förväntningarna för höga?
- Vad gör vi nu? - Hur länge kan det vara?
AVSNITT 4
22 JANUARI 1998
Efter semestern återvände Dennis till träningen.
Phils enda mål är att få Dennis i form igen.
Vi körde en övning som kallas indiandrillen.
Alla springer på rad.
När Phil blåser i pipan springer siste man längst fram.
Man får inte stanna. Den längst fram styr tempot.
Så jag sa: "Det här är åt helvete",
för nu måste jag vara med i drillen för att få Dennis i form
fast jag inte hade tagit semester.
Så jag sa till laget: "Den som springer längst fram
saktar ner till gåtempo.
Vi ska bara jogga och jogga.
Så Steve Kerr och Jud Buechler, hela laget joggade sakta,
sakta, och plötsligt
satte Dennis iväg.
Nu blåste han i pipan.
Vi kunde inte sakta ner förrän vi kom före Dennis.
Det tog fyra varv att komma ikapp honom.
Det var hans psyke, att komma iväg.
Men han fanns alltid där. Han gjorde alltid sin plikt.
Phil insåg att jag var annorlunda.
Phil kände mig så väl, för han visste att jag...
...gjorde grejer. Men jag måste fokusera.
Det är det som är coolt med det här laget,
och de... Om nån behövde göra nåt ställde de upp på det.
Och Phil också.
Dennis är alltid en rebell på sitt vis.
Han vill ingå i gruppen men en annan del av honom vill köra sitt race.
Så vi vet att han är en frifräsare.
Men när det är dags att prestera
finns han alltid där och ger allt för oss.
Dennis och jag har ett... indianskt band mellan oss.
Dennis och jag möttes i lagrummet en dag.
Där har jag ett halsband med björnklor,
ett sköldpaddsskal från ett annat indianreservat,
och andra indianartefakter.
Dennis var så imponerad.
Han sa: "Jag har ett halsband från poncastammen i Oklahoma.
Jag hajar sånt där."
Jag sa: "Enligt deras tradition, som jag känner till,
skulle du kallas en heyoka, en som går baklänges.
Om man var annorlunda var man en heyoka.
Så du är vår stams heyoka."
Han ser mig inte som basketspelare
utan som en mycket god vän.
Han insåg att jag behövde honom för inspiration.
Han vill att jag ska orka i längden.
Jag hade aldrig mött en coach som var så annorlunda
och äkta när det gällde att samla laget.
Han var väldigt intresserad av indianernas historia,
och han vävde in det i vår kultur.
Han tog in zenbuddism och indiansk filosofi.
Allt handlade om att fokusera och spela som en.
När jag växte upp i Great Falls
hade mina farföräldrar ett pensionat med småstugor.
Och indianer från ett populärt reservat
brukade komma dit med sina barn.
Så jag lärde mig mer och mer om indiankulturen.
Alla gillade inte att jag lekte med barnen.
Men det kändes bra.
Cowboys och indianer var en lek vi lekte.
Jag var jämt indian.
Min pappa var pastor.
Mamma var också en kyrkans tjänare.
Hon trodde stenhårt på Kristi återkomst.
Så det fanns alltid i tankarna när jag växte upp.
"Är du redo om Kristus kommer
att få följa med bland dem som rycks upp till himlen?"
Jag var alltid kluven.
Jag höll hellre på med idrott än att stå på knä och be.
Jag spelade basket sen jag var liten
och kom senare till University of North Dakota.
Vilken match av Jackson. Han gjorde 28 poäng i första halvlek
och har fortsatt i samma stil i andra.
Knicks draftade mig i andra omgången.
Jag kom med i All-Rookie Team, min första säsong.
Jackson tar bollen.
Jag minns att jag såg Jackson.
Jackson slår undan den...
Han tacklade hårt.
Han var som en tidig version av Dennis Rodman.
Jag spelade elva år i Knicks.
Vi hade sju bra år. Vi gick till final tre år.
White har bollen... Jackson bryter!
Han driver bollen, lägger i den...
Vi vann två mästerskap.
Phil och jag skrev Maverick ihop.
AV PHIL JACKSON OCH CHARLES ROSEN
I boken talar Phil om att ta LSD.
Han trodde sig vara ett lejon, och tokkörde på stranden i LA.
Phil var en hippietyp och annorlunda än andra i NBA.
När jag var proffs
uppmuntrade Red Holzman mig att börja coacha,
särskilt i Puerto Rico, där jag coachade ett tag.
Jag var länge där i Superior League, som den kallades.
De spelade varannan dag.
Och de spelade jättehårt.
Jackson går in och pratar med domarna.
Det var mycket småstadsrivalitet.
Det brann på vägen ut ur stan, och de kastade sten på bilen.
De brukade slakta en höna... på en kyrkogård,
och hälla blodet på bortalagets bänk.
Stan jag åkte till, Quebradillas, var stenhård.
Borgmästaren hade skjutit en funktionär
i underbenet med pistol en gång.
Så hans straff var
att han inte fick gå på fler hemmamatcher den säsongen.
Men de älskade verkligen sporten
och jag lärde mig mycket under min tid där.
Sen fick jag en förfrågan om att coacha Albany Patroons i CBA.
Här är den nya huvudcoachen för Patroons,
tidigare spelare i New York Knickerbockers, Phil Jackson.
Phil Jackson.
1984 vann vi mästerskapet.
De har blivit ett lag,
och det har varit en laginsats.
Vi är överlyckliga.
Sen spårade Bulls upp mig
och jag blev erbjuden jobbet som biträdande coach under Stan Albeck.
Jerry Krause och jag hade en bra jobbrelation.
Jag ville ta in Phil.
Han kom in... illa klädd.
Stan var formell av sig.
Phil var allt annat just då.
Stan sa nej direkt. Två år senare var en plats ledig.
Jag sa åt Phil hur han skulle klä sig
och prata med Doug. Doug Collins var vår coach.
Jag hjälpte Doug att tänka över saken och vi anlitade Phil.
Under Doug Collins
var en av de biträdande coacherna Tex Winter.
Jerry Krause trodde att Tex skulle bli mentor.
Doug skulle följa det han lärde honom som coach.
När jag tog jobbet för elva år sen anställde jag Tex direkt.
Han är lysande. Den bäste offensive coachen inom basket.
Triangeln är mellan
forward två, guard ett, som har flyttat sig till hörnet,
och center fem som är spetsen i triangeln.
Han hade ett system, "triangeln".
Jerry sa: "Jag har lyssnat på hans basketfilosofi i åratal.
Jag skulle vilja se hans filosofi i det här laget."
Dougs filosofi var annorlunda.
I hans taktik blev alltid Michael Jordan
den som satte poängen.
Tex sa:
"Det går att spela på ett annat sätt."
Tex Winter... brukade klaga på Doug och säga:
"Du borde använda triangeln." Doug ville inte.
Till slut blev Doug trött och sa:
"Jag vill inte höra det där", och diskussionen blev hetare
och Tex Winter blev bannlyst från bänken.
Han fick inte coacha längre.
Han satt i hörnet och gjorde anteckningar om träningen.
Jerry Krause var väldigt missnöjd.
Under den tiden
beslutade Krause att jag skulle jobba med Tex Winter.
JERRY KRAUSES RÖST
Phil lärde sig allt från den bäste inom basket jag känt till,
och jag såg på.
Och jag tänkte:
Det här blir bara mer och mer intressant.
Är det nåt du har missat?
Du har lite plats kvar.
Jag kunde ha gjort ett lager till?
Mike, vi vill att du håller bollen
så att de inte kan passa blockerarna.
Så om din gubbe är fri
måste du visa Michael att han är ensam
så han inte blir överspelad.
Andra året kände jag att Phil kunde bli coach.
BULLS HUVUDCOACH - 1986-89
-Varför? - Bara en känsla.
- Inga detaljer? - Bara en känsla.
Jerry ville prata med mig och han sa:
"Jag kanske måste göra nåt som lär skaka det här... laget."
Jag sa: "Vad?" Han sa: "Sparka Doug Collins."
Jag sa: "Det krävs mod att
sparka nån som tog oss till final i Eastern Conference."
7 JULI 1989
Om ni ska till jobbet nu är ni nog inte Doug Collins.
Han sparkades överraskande igår av Chicago Bulls.
10 JULI 1989
Bredvid sitter stans offentliga hemlighet.
Ni hann före som vanligt.
De senaste två åren
har Phil Jackson varit en viktig del av klubben.
Nu är han redo att bli huvudcoach. Välkommen, coach.
Tack, Jerry.
Har du talat med Michael Jordan?
- Ja. - Vad sa han?
"Grattis! Nu vinner vi mästerskapet."
Phil tog över och hade ett annat sätt att jobba.
Doug byggde spelet helt på Michael,
och Phil byggde spelet på hela laget.
Jag var inte för Phil Jackson när han började,
för han skulle ta bollen ifrån mig.
Doug satte bollen i mina händer.
Tex Winter, hans högra hand,
hade övertygat honom om ett spelsystem som han trodde
skulle få bort oss från en mot en-spel.
Triangelspelet funkar så att en nyckelpassning skapar rörelse.
Sen finns det 33 olika möjligheter efter den passningen.
Spelare kan göra spontana, kreativa saker och använda sina styrkor.
Alla har möjlighet att röra bollen.
Jag ville inte att Bill skulle ha bollen med fem sekunder kvar.
...studsar till Cartwright, skjuter över Rollins. Miss.
Det är inte lika möjlighet för alla, utan strunt.
Jösses! Michael Jordan har gjort 54 poäng!
Sextio poäng för Jordan!
Sextionio poäng för Jordan.
CHICAGO 117 - CLEVELAND 113
"Spela bollen.
Laget är större än jaget." Jag sa: "Vi måste vinna."
Jag berättade för Michael hur vi skulle spela.
"Du har gjort 37-38 poäng per match de senaste åren.
Du kommer nog inte att vinna poängligan i ligan.
Fokus är på bollen, och om du alltid är den som har bollen
kan lagen skapa ett försvar mot det,
vilket Pistons gjorde de senaste åren."
Han sa: "Jag är lugn för din del,
men vi måste göra alla andra bättre.
Vi måste skapa andra hot."
Jag började som point guard,
men när jag växte blev jag en småvuxen forward.
Triangeloffensiven passade mig bättre.
Scottie Pippen snurrar!
Scottie utvecklade en ny position, point forward.
Istället för att vara i Michaels skugga blommade Scottie ut
som en av NBA: s toppspelare.
Tjusigt spelat av Scottie!
I sin All-Star-debut från Chicago, Scottie Pippen.
NBA ALL-STAR-MATCH 1990
Michael Jordan ändrar på den nya filosofin,
som ska lyfta av honom den offensiva bördan.
Han insåg att när han bara gör 30 poäng
så vinner vi inte sista matchen för säsongen.
Jag kommer inte att vara en
som vill vinna poängligan igen
eller jagar priser som spelare.
Han sa medvetet: "Ingen enskild är hela laget."
Nu är jag mer fokuserad på laget.
Det är nåt särskilt när den största ikonen nånsin
inom NBA förstår att:
"Jag måste inte jämt ha bollen."
Med triangeloffensiven behövde alla anpassa sig,
i sin egen takt,
och det tog oss ett år eller så att göra det som lag.
Men vid slutspelet 1990 kände vi att vi var redo att slå Detroit Pistons.
Det stora hindret kommer nu.
VI VILL SLÅ DETROIT!
Vi visste att det var väldigt svårt att slå Detroit Pistons.
Vi har väntat hela säsongen.
16 MAJ 1990
Chicago var det enda laget som slog Pistons i slutspelet ifjol.
Och de har ett mer välbalanserat lag den här gången.
Jag kände att vi hade vinstläge.
Och vi pressade dem till sju matcher på deras hemmaplan.
Scotties migränmatch, va?
Ja.
Regerande världsmästare, Detroit Pistons,
tvingas till en sjunde match.
Och 21 500 är samlade här för en mycket särskild eftermiddag.
När jag gick upp den morgonen hade jag huvudvärk.
Jag började känna mig kräkfärdig.
Jag gick till arenan och gjorde min vanliga uppvärmning,
och jag var blind. Jag kunde inte se.
Match sju... Vi kör!
- Ni vet tiden. - Ge 110 procent för varandra.
Ni vet tiden.
Är Scottie och B.J. här?
- Ja. - Vi måste köra nu.
- Nu gäller det. - Vi kör.
Ge allt.
- Ge allt. - Absolut.
Vi har jobbat hela säsongen för det här.
Ge allt där ute.
Match sju i Palace.
Pistons boll.
Jag kunde inte fokusera.
Allt var suddigt, jag såg dubbelt, och jag bara...
Jag såg inget.
Pippen har satt ett av sex skott. Ett av sex.
Jag sa: "Jag ser inget", och togs ur matchen.
Han sa att han hade migrän...
Jag kan inte säga emot.
Det var bara så olyckligt.
När man inte kan se
utan ser dubbelt och vill spy,
och måste möta Dennis Rodman.
Pippen passar inåt. Laimbeer blockerar.
Fyra och tio kvar. Här är Isiah.
Bulls spelar desperat just nu.
De försöker göra mer än de är kapabla till,
inklusive Michael Jordan.
Ledning på 20 poäng.
KANSKE NÄSTA ÅR MICHAEL
Detroit Pistons möter Portland Trail Blazers
i bäst av sju matcher, med början tisdag kväll på CBS.
DETROIT MÄSTARE EASTERN CONFERENCE 1989-90
Michael Jordan med 31 poäng, hos Pat O'Brien.
Michael Jordan, mitt i firandet,
vad säger du till motståndarna?
Man kan bara önska dem lycka till. Vi kämpade hårt. De var bättre.
Vi ville vara i deras ställe.
Vi får vänta på vår tur och bli bättre.
De var bättre idag.
Vi satt i omklädningsrummet efteråt och ingen sa nåt.
Alla bara satt där ett tag.
Vi hade chansen att slå dem. Men vi lyckades inte.
Vi kom till kullen. Vi tittade nästan över den.
Jag var förkrossad. Helt förkrossad.
Jag grät på bussen. Min pappa kom och sa:
"Det är bara en match. Studsa tillbaka nästa år."
Jag minns förlusterna mot Pistons. De jädra Pistons.
Det gjorde ont.
Man kan inte förneka att de var bra.
Vi måste ändra nåt hos oss själva,
annars skulle vi inte slå dem.
Vår pokal!
- Grattis! - Tack, Pat!
Efter matchen,
istället för att åka på semester,
träffades vi och tränade.
Alla, Michael först, ändrade träningen.
Före Pistons brukade han aldrig lyfta vikter.
Han brukade inte styrketräna.
Efter att ha fått på skallen av Pistons
sa han: "Jag måste lägga på mig muskler."
Jag fick en massa stryk.
Och jag ville ge stryk själv.
Jag ville börja ge igen.
Det är svårt att bygga muskler
för en idrottsman som bränner kalorier jämt
och springer fram och tillbaka.
Vi började med 90 kilo.
Vi la till två kilo i taget...
JORDANS PERSONLIGE TRÄNARE
...tills han lyfte 97.
När beslöt du dig för att lyfta skrot?
Jag gjorde det för att bli stark nog att möta Detroit.
Jag var mager som grabb.
Men nu när jag har lagt på mig några kilo
kan jag rumstera om mer på planen.
Jag gav honom ett antal lyft.
Han slutade aldrig där.
Om jag bad om sex visste jag att han skulle göra tolv.
Till slut sa han:
"Nu blir det jag som ger dem stryk istället för tvärtom."
En kritik har varit att Michael Jordan är en stor spelare,
men han kan inte leda laget till en mästartitel.
Han kan inte göra dem bättre.
Du var känd som killen som var en fantastisk spelare
men inte vinnaren som Magic och Larry var.
Och det påverkade mig. Verkligen.
Min energi började riktas mot mina lagkamrater
för att pusha dem att prestera.
Michael satte press på många spelare
att verkligen ägna sig åt träning mellan säsongerna.
"Nu ska vi ägna sommaren åt det här,
vi ska inte bli tvåa, vi ska vinna."
Michael låg på oss.
Inga misstag tilläts.
Han var en skrikande demon.
Om man gjorde ett misstag
så skrek han åt en och förringade en.
Han krävde nästintill perfektion.
När man ser sin ledare jobba extremt hårt på träningen
tänker man: "Om jag inte ger allt, borde jag inte vara här."
Han lärde mig att stanna på gymmet.
Och han la ner mycket tid på att bygga upp självförtroendet jag behövde.
Pippen blev mitt fokus.
Mer än andra spelare
växte Scottie genom att spela med Michael,
för Scottie hade en medfödd atletisk förmåga.
Tvåhandsdunk av Pippen!
Vad han inte hade var vad Michael hade jämt,
drivkraften att vara bäst, varenda dag.
Det mentala fokuset på matchen.
Dumars, jag behöver hjälpa honom, jag måste...
Så jag kommer lite efter. Jag kommer sen.
Grejen med Pippen är
att han blir starkare när han får stöttning.
Alla gånger i Detroit när Rodman trackade honom
behövde han nån som stod där och sa:
"Jag kämpar med dig, kämpa."
Scottie och jag bondade för han kände att han hade nån att lita på.
Och jag kände också att jag hade nån att lita på.
Sen kom Horace.
Under åren då Pistons ägde oss,
varje gång de gjorde nåt mot oss
klagade vi till domaren eller försökte ge igen.
Horace brukade få mycket stryk.
Han träffar visst Grant med en armbåge...
Han kom tillbaka och gnällde. Jag sa: "Gnäll inte.
Låt dem inte se dig gnälla. Då har de besegrat dig."
De hade ett mentalt övertag på oss
och visste att om vi började gnälla hade de besegrat oss. Vilket var sant.
Horace Grant måste inse att matchen inte är över.
Man kan inte ge världsmästarna nåt gratis.
Var stark. Vi ska slå de där mobbarna.
1991...
...tänkte Bulls vara det tuffare laget.
Smärtan att förlora mot Detroit året innan
gav dem en våldsamhet som de inte hade haft förut.
Jordan spelar ut bollen.
Nej! Han räddar den och spelar...
Vilket defensivt spel av Jordan!
En bruten passning...
Att vara med Michael varje dag fick oss att skärpa till oss.
Scottie utvecklades, Horace också, även jag.
Det var en härlig känsla.
Vi hade mognat på många sätt, fysiskt, mentalt.
Jordan dribblar, hookpassning till Pippen som dunkar.
Det var dags för oss att bli bäst i ligan.
Och nu startspelarna för Chicago Bulls...
Alla i Chicago hatade Pistons.
Personligen.
Även om nån skulle förneka det.
Match ett i bäst av sju.
Jag ville inte träffa mina släktingar i Detroit då.
Jag ville inte hälsa på dem. Mina kusiner...
"Okej. Vi gillar inte er just nu." Och de gillade inte oss.
Uppkast. Match ett.
Vi sattes på prov de två åren innan och misslyckades.
Men det tredje året körde vi över dem.
Bill Laimbeer.
Jordan bryter.
Jordan!
Blir borttacklad.
Michael Jordan backar inte för nån nu.
Han är ledaren och han förstår vad som väntar.
Han tänker stå fast, inte vika.
MATCH 2 DETROIT 97 - CHICAGO 105
BULLS LEDER MED 2-0
Jag tyckte att vi var bra nog
att åtminstone göra slutspelet lite jämnare.
Vilket vi gjorde.
Pippen mot Vinnie till höger, mot baslinjen.
Sätter den, och foul!
BULLS KÖR ÖVER PISTONS
3-0 I MATCHER BULLS 1 MATCH FRÅN FINAL
Okej, Ahmad, match fyra i bäst av sju.
Snygg fint av Jordan... Scoopskott!
Pippen...
Snyggt spelat. Pippen har börjat starkt.
Han har gjort tio poäng.
Man vet att nåt kommer.
Laget är desperat.
De har gjort allt de kan. Nu är de helt desperata.
Armstrong och Craig Hodges nu.
Cliff Levingston, Bill Cartwright och Pippen...
Härlig passning till Pippen! Och han blir mosad.
Det där är en klar foul.
Det börjar bli väldigt tufft där ute.
Dennis Rodman knuffade Scottie
och kunde ha skadat honom illa.
Det var en väldigt klar foul.
Det var väldigt oschysst. Helt klart.
Scottie Pippen blev fult knuffad.
När Pippen inte reagerade på knuffen...
...kunde de inte göra nåt för att slå oss.
Scottie var orubblig, ville inte ens ha plåster.
När vi såg det, var det över.
Vi sa, typ: "Okej, det var oschysst.
Nu går vi ut och spöar dem..."
"Och gör pinan kort för dem."
Jordan tar returen. Han har Pippen.
Chicago Bulls har snart besegrat Pistons i fyra raka...
Och Pippen spelar Jordan!
Och Chuck rensar bänken.
Matchens spelare, Scottie Pippen i Chicago Bulls.
Vi vittrade seger mot ett lag som hade spöat oss
i tre eller fyra år.
Bara känslan... Den går inte att uttrycka i ord.
Det är över.
Det var enda gången jag blivit utslagen i raka matcher
i ett slutspel. Det brukade vara jag som vann.
Deras tid hade kommit, vår var förbi.
Efter matchen sa Laimbeer: "Hör ni...
...vi skakar inte hand med dem.
Vi bara går."
Pistons går raka vägen ut
och är på väg till...
Vi skakade inte hand. Vi bara lämnade planen.
"Skit på er. Tack för att ni spöade oss."
De lämnar bänken fast det återstår nästan åtta sekunder.
Pistons bara gick.
Det var nog svårt för dem, för de var tvåfaldiga mästare.
Men man måste ändå visa lite respekt.
Ynkryggar.
Det var därför de bara gick.
"Ja, vi har spöat er. Gå ni bara."
Detroit hade liknande problem med Boston som vi med dem.
De måste besegra Boston, och lyckades. Jag minns...
...det var första gången...
...Detroit slog dem,
och jag minns hur Kevin McHale kom ut
och skakade hand och så.
Nej.
Adrian Dantley fick ett frikast...
...och Boston Celtics lämnade planen under matchen.
Jag grep tag i McHale
och han stannade, på väg av planen.
Det var så de lämnade planen. Och det var okej för oss.
Med det vi vet nu...
...och efterspelet till matchen,
borde vi alla ha stannat
och sagt "Gratulerar", som de gör nu.
"Grattis", "Gillar dig!"
Det skulle vi ha gjort. Självklart.
Men vid den tiden var det inte så.
När man förlorade lämnade man planen. Bara så.
Det här är Isiah som pratar om hur de lämnade planen.
Det är en massa skitsnack.
Han kan säga så nu, men han gjorde inte så då.
Han har haft tid att tänka på det.
Eller folks reaktion som ändrade hans perspektiv på det.
Du kan visa mig vad du vill,
men han var en skitstövel då i alla fall.
Med det vi vet nu,
och efterspelet till matchen...
Men vid den tiden var det inte så.
Helt enkelt.
Gå tillbaka och titta på gamla matcher,
och när man förlorade lämnade man planen.
FINAL I ÖST 1990
Det räcker att titta på när vi förlorade match sju.
Jag skakade hand med alla.
Två år i rad.
Vi skakade hand när de slog oss.
FINAL I ÖST 1989
Vi visade respekt för spelet och för dem.
Man är sportslig, oavsett hur mycket det smärtar.
Och nog fan smärtade det.
Men de behövde inte skaka hand.
Vi visste att vi hade mosat dem.
Vi hade gått om dem och det var det mest...
För mig var det på sätt och vis bättre än att vinna titeln.
FINAL I ÖST 1991
CHICAGO 115 DETROIT 94
BULLS VINNER MED 4-0
Kör! Kör!
RESAN HEM TILL CHICAGO EFTER MATCHEN
Kör, Jerry!
Sätt dig, Jerry!
CHICAGO VANN 61 MATCHER UNDER GRUNDSERIEN
OCH FICK HEMMAPLANFÖRDEL
VID SIN FÖRSTA NBA-FINAL NÅNSIN.
DE MÖTTE ELVAFALDIGA MÄSTARNA LOS ANGELES LAKERS.
Och nu sport.
Nu stundar mötet Air-Magic i NBA-finalen.
På söndag möter Michael Jordan och Chicago Bulls
Magic Johnson och LA Lakers.
Som idrottare vill man spela mot de bästa.
Jag har spelat mot Larry
och har alltid velat möta Michael.
Fram till dess hette det:
"Michael Jordan vinner bara poängrekord, aldrig mästerskap."
Det här var min chans
att komma i samma kategori som Larry Bird och Magic Johnson.
Det var nog nåt som... jag hade väntat på.
De har vunnit flest titlar
under min tid som spelare...
De har erfarenhet av att vinna, men vi är hungriga.
NBA är en liga med stjärnor
och inga lyser starkare än Magic Johnson och Michael Jordan.
Mycket har blivit sagt om de två lagen,
men mötet mellan de här två spelarna är efterlängtat.
Vi är redo att börja match ett.
Uppkastet vinns av LA Lakers,
och Magic Johnson går framåt mot Michael Jordan.
Vi var nervösa. Det var vår första final,
och vi spelade inte ens bra.
Magic passar till Worthy...
Vilket spel! Magic Johnson...
Sam Perkins satte en trepoängare på slutet.
Han sätter den!
Och Bulls förlorade match ett.
Alla, även jag, sa: "Lakers kommer att vinna titeln."
De slog oss på vår hemmaplan, men vi tänkte
att vi hade vinstchans fast vi spelade dåligt.
Vi såg fram emot match två.
Nu väntar match två i NBA-finalen.
I match två dominerade Jordan.
Över Scott.
Michael Jordan är galet bra.
Han sätter den. Tolv raka field goals för Michael Jordan!
Till Levingston... Jordan...
Vilket spel av Michael Jordan!
Tretton raka field goals!
De sätter Pippen på Magic Johnson,
inte Michael Jordan...
Magic Johnson är den bäste point guard jag sett,
men Scottie Pippen pressade Magic Johnson över hela plan.
Ingen klarade av det.
Scottie antog utmaningen och jag visste vad han skulle göra.
Jag såg det jämt på träningen.
Han låg tätt på hela tiden och störde en...
Pip lät honom inte komma igång.
MATCH 2 LAKERS 86 - BULLS 107
1-1 I MATCHER
Scottie Pippen gjorde ett jättejobb
genom att stoppa Magic...
När vi lyckades i match två var det full fart framåt.
Jordan runt Divac.
NBA-FINAL - MATCH 3 - ÖVERTID
CHICAGO 104 LOS ANGELES 96
Chicago Bulls tar ledningen med 2-1 i bäst av sju matcher.
Teagle sjätte försöket, och han sätter den!
NBA-FINAL - MATCH 4
CHICAGO 97 LOS ANGELES 82
BULLS LEDER MED 3-1
Chicago tar en övertygande seger.
De hade kommandot hela matchen.
Läget är enkelt, Lakers måste vinna tre raka matcher.
Match fem börjar strax.
Hej, allihop, Bob Costas här.
Det här är Larry O'Brien Trophy.
Allt tyder på att när kvällen är slut
kommer den att innehas av Chicago Bulls.
I match fem böljade spelet fram och tillbaka.
Magic spelar till Smith...
Bra kontrat...
Den sitter!
Lakers leder med en poäng.
Jordan med en fantastisk manöver.
Bulls leder med tre poäng.
Magic...
Sätter den...
Efter tre perioder ligger Bulls och Lakers lika på 80 poäng.
Fjärde perioden, knapp ledning.
Under en time-out frågar Phil Michael:
"MJ, vem har skottläge?" Han sa: "Paxson."
Phil sa: "Ge honom bollen."
Du behöver inte ta skottet.
Spring till punkten.
John har skottläge där.
Ni kan skapa nåt.
Okej?
Han är träffsäker.
Phil sa kraftfullt: "Om Paxson har skottläge, ge honom bollen."
Jag började titta efter Paxson.
Alla i världen väntar sig att Jordan
ska gå igenom själv.
Det gör han inte. Han passar.
Paxson har skottläge igen...
Han litar på att hans lagkamrat ska sätta skottet.
När Pax satte skottet tänkte jag: "Okej, bra.
Jag gör det igen. Gå in, hitta Pax."
Och han satte dem hela tiden.
Igen! Arton för Paxson!
Det var precis det Phil försökte få Michael att förstå
och tro på under åren som gått:
"Dina lagkamrater kan hjälpa dig."
Två poängs ledning för Chicago.
Paxson!
Ja! John Paxson igen!
Chicago Bulls har vunnit sitt första NBA-mästerskap nånsin!
Du gjorde på rätt sätt.
Du gjorde rätt.
Jag älskar dig.
Scottie...
När man når mållinjen och vet att man har vunnit...
...och haft en massa känslor instängda i sig,
då kan man släppa loss.
Jag är så glad.
Alla vet...
...har en minnesbild av hur vi slog Cleveland med sista skottet
och han höjde armen i luften, jätteglad.
Honom kände vi, tävlingsmänniskan Michael Jordan,
som ville vinna till varje pris.
Ibland undrade vi om han var mänsklig,
om han hade känslor.
En kille som bara var fokuserad på en sak.
De enda känslor vi sett hos honom
var ilska och frustration.
Vi var förbluffade över att se de här känslorna.
Sju års kamp.
Och när de slog oss...
Vi möttes mellan omklädningsrummen, han omfamnade mig...
FEMFALDIG NBA-MÄSTARE
...och började gråta.
Han var så lycklig över att ha vunnit, brutit igenom.
Det var en fin stund för honom och mig.
Det är en fin känsla.
Om man måste förlora, är det mot dem.
Jag förlorar mot Michael.
Och det... är så det ska vara.
Äntligen var jag i
samma kategori som Larry Bird och Magic Johnson.
JUNI 1991
JANUARI 1998
26 JANUARI 1998 DAGEN EFTER SUPER BOWL XXXII
BRONCOS 31 - PACKERS 24
Kom igen! Hit med pengarna.
Jag fick inte visa vad jag ger dig.
Vi är framme. Visa den inte. Låt mig göra det.
Ja.
Denver.
Vad sägs om Broncos?
Hallå! Cheesehead!
Vakt.
Han sover aldrig.
Dennis Rodman... Junior.
Säg inte så inför kameran.
Han sover aldrig. Singel. Tror han kan svira jämt.
Spela inte in det där.
Spela inte in... Hallå, M.
Om han är trogen en tjej... det är lögn.
M, lägg av.
Han är ute varenda kväll.
Spela inte in det där.
- Varför inte? Få lite sömn! - Det är fel.
Jag sover mycket.
- Du var bakis i morse. - Nej, jag... M.
Mina föräldrar kommer att se det här.
Föräldrar, han är alkis.
Hallå.
Hallå, Phil, han kan inte jobba för media och vara med på planet.
Ser ni honom? Världen högst betalde mediakille.
Lägg av, Ahmad tjänar mer än jag.
Nej. Men han önskar nog det. Tro mig.
FC vann äntligen.
Det är liksom ett tecken på att tiderna förändras.
Kanske för NBA också.
Medan Bulls hade bortamatcher tog deras general manager sin chans.
Jerry Krause klargjorde sina planer för nästa säsong.
Ingen Phil Jackson. Och Michael Jordan har sagt
att han vägrar spela för nån annan,
men Krause sa till Chicago Tribune:
"Om Michael väljer att lämna för att vi byter coach,
är det hans val, inte vårt.
Vi vill gärna ha Michael kvar,
men han får spela under en annan coach.
Det blir inte Phil."
Om Phil lämnar, så lämnar jag absolut.
Det lämnar mig inget annat val än
att inte spela här nästa år.
Finns det ingen chans alls att du kommer tillbaka?
Nej. Ingen alls.
CHICAGO BULLS - UTAH JAZZ
4 FEBRUARI 1998
Bulls dominerade i öst. Det var ingen tvekan.
Frågan fanns i väst,
med laget de hade mött i slutspelet året innan, Utah.
Det här var troligen en generalrepetition för finalen.
Det var ett lackmustest.
God kväll. Välkomna till Delta Center.
DICK STOCKTONS RÖST
Det som överraskar
är tidpunkten för Jerry Krauses tillkännagivande.
Ja, Dick, tyvärr är det väldigt känslokallt. Tråkigt.
HUBIE BROWNS RÖST
Och om man tänker efter
blir lojaliteten och prestationerna hos coacher och spelare
helt ignorerade.
Bulls börjar stabilt och leder med 8-2.
Här är Rodman efter att Pippen fick loss bollen,
och Jordan sätter den! Bulls gör allt rätt.
Bulls för hela slanten...
Bra passning från Longley till Scottie Pippen.
Ledning med 47-24.
ANDRA PERIODEN - 5:36
Chicago Bulls leker med Jazz
på Jazz hemmaplan.
Bollen är lös, Karl Malone...
Dennis... Där är den.
Malone och Rodman går i däck.
Det blir dubbel foul.
Det här kan skapa en situation som vi inte vill ha.
Jazz som har vunnit sju raka hemmamatcher.
CHICAGO 59 UTAH 51
En åttapoängsledning, tro det eller ej.
Det är det närmaste Jazz har kommit.
Malone över Pippen, sätter den.
Han sätter den, just det.
- Han är... - Ja. Ostoppbar.
Ja! Jazz gör en stor upphämtning!
Stående ovation för Jazz, som kämpade sig tillbaka in i matchen.
CHICAGOS SPELFACIT: 34-15
Utah Jazz vinner över Chicago Bulls i år,
här i Salt Lake City.
Men Jerry Krause, frågan är:
"Varför gå ut just nu med den nyheten?"
Det kunde vänta till efter säsongen.
Jag tror att det är... bristande omdöme från hans sida.
Det verkar vara dags för alla att se verkligheten.
Är det här slutet för Bulls?
Undertexter: Bengt-Ove Andersson